Sk-sub StanO
Som Ahmed Ibn Fahdlan,
Ibn Al Abbas, Ibn Rasid, Ibn Hammad.
A život nebol vždy takýto.
Kedysi som bol básnikom...
V najväčšom meste na svete.
Život bol jednoduchý a žil som bezstarostne,
až do toho osudového dňa,
kedy som stretol prekrásnu ženu...
ktorá patrila inému mužovi.
Jej žiarlivý manžel sa sťažoval Kalifovi,
a ten zo mňa spravil vyslanca v krajine Vlada Tossuka,
v krajine ďaleko na severe.
Bol som vyhnaný preč z môjho domova...
a od všetkého, čo som poznal.
A tak som cestoval na chrbte ťavy po mnoho mesiacov do krajín barbarov...
sprevádzaný Melchisidekom, starým priateľom môjho otca,
cez kraje Ogusov, Kazarov a Bulharov,
do krajín vražedných banditov, nazývaných Tatári,
ktorí napadali karavány a všetkých vraždili.
Tatári idú!
Tatári...
Bežte! Bežte o život!
Zastali. Nejdú za nami.
- Loď! Loď! - To sú Severania! Loď!
Loď! Tamto!
Pozrite! Odchádzajú!
Pohyb! Pohyb! Nezastavujte!
Počkajte, počkajte, počkajte!
Tí muži v lodi, čo sú zač?
Severania. Nezastavuj a buď potichu!
Prečo? Sú nebezpeční?
Ako kedy. Možno nás nechajú ísť, možno nás zabijú.
Ja som vyslanec, do pekla!
Ja sa mám s ľuďmi rozprávať!
Ešte dostaneš príležitosť.
Ako myslíš, že si hovorí vladár tohto tábora?
Och, cisár, prinajmenšom.
Hm. Cisár.
Hľadáme vášho...
Hľadáme vášho náčelníka, vášho kráľa.
Skús gréčtinu.
Eh?
Vraví, že ich kráľ, je tam v tom stane.
Vraví, že kráľ s nami nebude hovoriť.
Podľa všetkého sa s nami kráľ nebude baviť, pretože je mŕtvy.
Toto je jeho pohreb.
Predstavujú ťa zrejme jednému z dedičov...
Buliwyf.
"Buliwyf si želá pieseň slávy."
Zarecituj báseň, príbeh.
Určite si niečo pamätáš.
Uhm...
Na počiatku bola Zem prázdna,
a duša boha prešla...
A keď mali nového kráľa,
Severania pripravili pohreb pre ich starého kráľa.
Spálime ho. V jedinej chvíli, on a všetko čo vlastní, bude v raji.
Toto sú naše dary nášmu pánovi, ktoré mu pomôžu v jeho kráľovstve v raji.
Vezme si ich so sebou?
Lo, tam vidím môjho otca.
Lo, tam vidím moju matku, moje sestry a mojich bratov.
Lo tam vidím zástup môjho ľudu...
naspäť až k počiatku.
Lo, oni ma volajú.
Ponúkajú mi moje miesto medzi nimi, v sieňach Valhally,
kde odvážni žijú naveky.
Ona pocestuje s ním.
Toto už neuvidíš. Sú to staré spôsoby.
V noci zakotvila ďalšia loď.
Je tam chlapec, stojí vpredu ako nejaká socha.
Chlapec im umožňuje, aby ho uzreli.
Je na neho priamy výhľad!
Nevedia, či to čo vidia, je reálne.
Má to niečo do činenia s hmlou.
Zjavne vidia v hmle nebezpečné veci, duše.
Chlapec bol zdvorilý, dáva im čas, aby sa rozhodli, či je skutočný.
Je to posol.
Prichádza z ich vlasti, zo severu, s posolstvom pre Buliwyfa.
Je to Wulfgar,
syn kráľa Hrothgara, veľkého kráľa zo severu.
Prichádza požiadať Buliwyfa o pomoc.
Kráľovstvo jeho otca je ohrozované. Ich dediny sú ničené.
Útočí na nich prastaré zlo, prízrak.
Prízrak, ktorý nemá meno.
Prízrak, ktorý nesmie byť volaný menom.
Pozri na nich. Aká vec to na nich takto pôsobí?
To meno nesmie byť vyslovené.
Volá Anjela Smrti.
Žiada o pomoc kosti. Ona je médium.
Pýta sa na mužov, na ich počet.
Trinásť. Počet mesiacov v roku.
Vraví, že musí ísť 13 mužov.
Osem.
Deväť.
Desať.
Jedenásť.
Dvanásť.
Vraví, že trinásty muž nesmie byť Severan.
Čo to vravíš?
Trinásty bojovník si ty.
Myslí si, že tvoj kôň je príliš malý.
Niečo ako, "Iba Arab by si zobral do vojny psa."
Chcel by vedieť tvoje meno.
Som Ahmed Ibn Fahdlan, Ibn Al Abbas, Ibn Rasid--
- Eban. - Nie, nie.
Počúvaj. Ahmed Ibn Fahdlan. Ibn znamená "syn toho".
Eban.
Hejá! Hup!
Čo hovorí?
"Poponáhľaj sa stretnúť s mŕtvymi, než ti zaberú miesto."
Nezabudnem na teba. Choď s Bohom.
Počúvaš?
... zajtra.
... prikrádať sa a ukradnúť tak 10, 12 koní.
... môžeme nájsť nejaké husi.
Takže potom vraví, "nevešti mojej žene,
lebo budem známy ako ten, čo vždy chodí večer domov.
To neznelo ako ja.
Roneth s ňou spal a my sme zatiaľ pobrali tie kone.
Ste prázdne hlavy, obaja.
Možno, že to bolo iba nejaké dymom zafarbené táborové dievča.
Vyzerala ako matka tamtoho.
Moja matka...
bola čistá žena,
z urodzenej rodiny.
A ja,
prinajmenšom,
viem, kto je mojím otcom.
Ty...
prasce požierajúci syn šľapky.
Nie, nie, nie, nie, nie! Počkať!
No tak, no tak, no tak, no tak. Pomaly.
- No tak. - Kde si sa naučil náš jazyk?
Počúval som!
Ty vieš zapisovať... zvuky?
"Zapisovať zvuky"?
Áno, viem zapisovať zvuky
a viem ich znovu vysloviť.
Ukáž mi to.
Je iba jeden Boh
a Muhammad je jeho Prorok.
Prines mi tie kapsy.
- Hej! - Dávaj si pozor.
Buď ticho.
Iba "Arob"... by si priviedol...
Psa do vojny?
To počujem prvý krát.
To nebol zlé, Arabe.
Poďme.
Ten pes vie skákať.
Tu.
- Nie, nie. - Jedz!
Nemali by sme sa držať bližšie pevnine?
Nie, chlapče! Toto nie je deň, kedy je dobré držať sa bližšie k pevnine!
Odin!
Dolu.
- Čo si to... Čo je to... - Buď ticho.
Odin!
Zem!
Arab, povedz, čo som nakreslil.
Je iba jeden Boh...
a Muhammad je jeho...
prorok.
Ideme.
Tu.
Budeš to potrebovať.
To nezdvihnem.
Musíš narásť mocnejší.
Jazdec.
Dobre živený na ľahkom koni.
Parfém.
Žena.
Posol.
Je to v hodvábe zabalený posol.
Povedzte mi vaše mená! Rýchlo!
Som syn Hygiliaka, nazývaný Buliwyf.
Všetci poznáme tvojho váženého pána.
Prichádzame na jeho žiadosť, aby sme mu slúžili.
Môj pán Hrothgar vás bude chcieť privítať osobne.
Žiadne steny, žiadna priekopa, ani len rozumné hradby.
Ani len kravu by si neustrážil vonku, mimo tohto miesta.
Ženy a deti.
Tak-tak nájdeš muža medzi 15 a 50.
Môj pane, toto je Buliwyf, syn Hygiliaka, prichádza spoza mora.
Poznám toho muža. Poslal som po neho.
Poznal som ho už ako chlapca, poznal som jeho otca,
a poznám ho aj teraz.
Vyrástol v muža.
Vyrástol v skvelého, skvelého muža.
Čo súži toto miesto, starý muž?
Vieš, možno je nepríčetný.
Prichádzajú z hmly.
Videl niekto jedného?
- Videl niekto jediného za posledných 100 rokov? - Heja!
Hovorí sa, že žili všade, v tejto zemi...
a ešte horšie to bolo viac na sever.
Ľudia vravia mnohé veci.
Nech už sú čokoľvek zač, kým ich nevieme vystopovať,
potrebujeme poriadne hradby a nejakú priekopu...
Mohli by sme vyrobiť bránu z voza.
Ja nechcem stavať hradby. Nie som farmár.
- Poďme stopovať tých bastardov... - Páni!
- Chlapče! Hovor so mnou, chlapče! - Kto to urobil?
- Hovor so mnou! - Nájdi niekoho, kto ho pozná.
Počkať!
Ja ho poznám.
Je to hospodárstvo, hneď v údolí.
Vezmem vás tam.
Nechoď predo mňa.
Takže je to pravda.
Žiadne stopy po koňoch.
- Boli pešo. - Chýbajú im hlavy.
To decko sa muselo preplaziť tou dierou, aby utieklo.
Oni sú...
obhryzení.
Vraví sa, že jedia mŕtvych.
Čo za ľudia... mohli toto urobiť?
To nebol človek.
- To bol Wendol. - Šššš!
Sú tu.
Čo je to?
Matka Wendolov.
- Stopa? - Končí v skalách, 2 míle nahor.
Takže sú múdri.
A obozretní.
A je toho viac.
Vpravo. Ten hrebeň poblíž strážnej veže.
A na juh.
Kraj lesa, blízko krivky vrchov.
Niečo ich hnalo.
Zlož ruku, malý brat.
Myslím, že nás pozorujú.
Dokonca aj teraz.
Keby sme ich prenasledovali?
- Stratia sa. - Prídu za nami?
Farmári vravia, že prichádzajú s hmlou.
Takže, ak bude hmla, tak prídu.
Sme lovení v našej vlastnej krajine.
Vždy to tak nebolo.
Najprv sme zamýšľali postaviť, zanechať niečo,
farmy tak ďaleko, kam len oko dovidí.
A čo usadlosti na severe a vo vnútrozemí?
Estwyck bol vypálený.
- Dva roky. - Dva roky... dozadu.
A o ostatných nemáme správy.
Aspoň čo sa týka posledných mesiacov.
V noci, s nejakým pitím...
Dnes v noci nepijete?
Nie, túto noc nepijeme.
Nech len príde úsvit
a uvidia telá.
Tento džentlmen má výzor skvelého bojovníka. Bez pochyby je veľmi odvážny.
Ale postaviť sa proti Wen...
to bude potrebovať fakt šťastie.
Šťastie neraz zachráni muža,
ak jeho odvaha nepovolí.
Môže to tak byť.
- Kto je ten muž? - Kráľov syn.
Ale počkaj radšej na jednu noc s Wendolmi...
a potom nám rozprávaj o odvahe.
Ďakujem pánovi za jeho radu,
hoci si nespomínam na žiadne rozprávanie o jeho hrdinských činoch...
ak nerátame zabíjanie svojich bratov.
Ty sa posaď a buď ticho!
Toto sú hostia pri stole, ktorý je stále mojím stolom!
Je jeden muž, ktorý bol v Estwycku.
Videl som veci, ktoré boli dosť jasné!
Zuby ako lev, hlava ako medveď,
pazúry, ktoré môžu rozkmásať dosku na triesky.
Prichádzajú v noci, v hmle.
V tej najväčšej temnote, ako keby dokázali vidieť potme.
Chodia po dvoch nohách, alebo po štyroch?
Zdá sa, že oboje. Ako niečo, čo je aj mužom aj medveďom.
Hoci, nedokážem to povedať s istotou.
Videl som ale žiarivého červa.
Videl som ho jasne. Všetci sme ho minulú noc videli.
Videl som ho schádzať z kopcov, cez hmlu.
Kĺzal sa tade a tade. Dlhý, ako stovky lodí.
Pľujúc na nás oheň, ako prichádzal.
Otec môjho otca vždy pred tým varoval.
Hovorieval, že to je nenávisť zo starých čias.
Bude hmla.
Prineste mi brnenie!
Budem stáť na hliadke s vami.
Môj pane, deti budú potrebovať ochranu.
Ak by mali prejsť cez nás, potom ich musíte zastaviť ty a tvoji muži.
Veľa šťastia v boji, chlapče.
Ako môžeš spať v takejto chvíli?
Starý Otec navinul klbko tvojho života už veľmi dávno.
Choď a skry sa niekde v diere, ak chceš.
Aj tak nebudeš žiť ani len o moment dlhšie.
Tvoj osud je daný.
Strach mužovi nič nedá.
Keď prídu,
utvoríme kruh v strede miestnosti,
chrbty jeden vedľa druhého.
Ja nie som bojovník.
Už čoskoro budeš.
Ou!
Ale, on neutiekol!
Hej.
Nie si taký zlý ako sa zdáš.
- Rognar je tu. - Jeho hlava?
Nie.
Berú hlavy. Vždy berú hlavy.
Čo Hyglak?
To isté.
- Nevidím žiadneho z nich. - Čože?
Ani jedného z nich.
Ani jeden z tých, čo sme zabili.
Ani ja.
Žiaden.
Dostal som minimálne dvoch tak, že to nemohli prežiť.
Ja tiež. To my všetci.
- Dokonca aj Arab jedného vypitval. - Ešte v ňom musel byť život.
Odniesli ich. Museli.
Sú to démoni.
Ich krv vyzerá byť dosť skutočná.
- Ou! - Príliš sa sťažuješ.
Ou.
Pomôž mi vyniesť Ragnara.
Čo je to?
Kravský moč.
"Kravský moč"?
- Prevarený. - Nie.
Nie, nie, nie. Nedávaj na mňa to svinstvo. Nie, nie.
Vodu. Čistú vodu.
Ako si želáš.
Zajtra sa spustí hnis a budeš mať horúčku.
Poď, priateľu.
Tvoja hlava odišla hľadať tvoje ruky.
Stretnú sa v raji.
Žiadne telá, ale možno tu...
je jeden z ich pazúrov.
Poďme, malý brat.
Musíme postaviť hradby.
Nech idú sem dolu.
Poďte sem. Tu sa zoraďte.
Tuto. Bude to dlhý deň.
Ty, sem. Ty, tamto.
Pohyb!
Stoj tu. Ja osekám tento stĺp.
Nespusti oči zo stĺpa, jasné?
Tak.
Teraz to urob ty.
Ááá!
Je tu niekde kováč?
Kováč!
Trval na tom.
Daj Arabovi meč a on urobí nôž.
Funguje to.
Keď zomrieš, môžem to dať mojej dcére?
Si smädný?
- Medovina? - Voda.
Ďakujem.
To znelo ako žena.
Urob to znovu a dokážeš to.
Vyliečiš sa.
Myslím, že môj nos je zničený.
Malá cena.
Ľudia sú dnes veľmi tichí.
- Sedliaci sa boja, že na nás pošle ohnivého červa. - Čo?
Ohnivého červa. Ohnivého hada.
"Ohnivého hada".
Draka?
Ja neverím na draky.
Vyvaruj sa princa Wigliffa.
Otravuje kráľovo ucho,
rozpráva, že Buliwyf má plány, ako mu ukradnúť jeho kráľovstvo.
Je to pravda?
Nie.
Môžeš mi veriť.
Tak teda buď opatrný.
Viac nepovedala.
Ani nemusela.
Princ, áááh!
Potrebujeme nejaký príklad.
Ten červenovlasý?
Mm-hmm.
Urobím to.
Ty by si v tom nemal byť zapojený.
- Čo mám urobiť? - Drž zuby pokope a choď naspäť do práce.
Dávaj pozor, kam to hádžeš.
Kopeš ako pes.
Ty si ma nazval psom?
Povedal som, že tak kopeš, rozhadzujúc zem nedbalo, ako nejaké zviera.
Tak... Takže teraz som zviera?
Ty ma nepočúvaš.
Ja som hluchý?
Si blázon, malý muž.
To preto, chlapče, lebo tvoje slová sú chabé...
a poprekrúcané ako u starej ženy!
Táto stará žena ťa pošle na druhý svet, starče!
Čo sa deje?
Stavebná dišputa.
- Všimol si si, že je väčší ako ty? - Áno.
- A mladší? - Áno.
- Stav na neho, ak chceš. - Mohol by som!
Šťastie...
Musíš to zastaviť.
- Zabije ho. - To je možné.
Ale to nemôžeš... nemôžeš...
Vy sprostí blázni!
Postaraj sa o svojho priateľa.
Bol to odvážny muž.
- Ty... Mohol si ho zabiť kedykoľvek. - Áno?
- Prečo ten podvod? - O to predsa ide!
Hocijaký somár môže rátať so silou.
Henten sa predvádzal odkedy nás uvidel.
Teraz musí rátať s tým, čo nie je vidieť.
A so strachom, ktorý nepozná.
Ako vravíš, bláznivé a drahé.
Dnes v noci nám bude Angus chýbať. Bude nám chýbať jeho meč.
Edgtho?
Stlm ten lomoz. Počujem ťa.
- Čakal by som, že ťa nájdem vo veži. - Iste.
- A preto tam nie som. - Priniesol som ti jedlo.
- Bude pršať. - Príboj.
Tri míle stadeto je príboj.
Prílivové vlny znejú ako hromy.
Farmári to volajú hromové útesy.
Tvorí sa hmla.
Vidím ju.
Červ. Prebudili ohnivého červa.
Rýchlo!
Nie je času nazvyš! Von! Poďme!
Rýchlo! Pohyb!
Poďme!
Choďte po vodu.
Ohnivý had.
Dýcha oheň.
Čo je to tam na poli, pod vežou?
- To je dieťa. - Pozrite na ňu.
Otvorte bránu. Berte tú bránu!
- Otvorte bránu. - Potlačte!
Nie! Musíš najprv zdvihnúť tie koly! Pomôž mi!
- Poďme! - Dolu.
Potlačte to!
Dvíhajte!
Takže si videl ohnivého červa?
Je to kavaléria.
- Bral by som radšej draka. - Stovky.
S fakľami.
Zober si severnú stranu.
Poďme, malý brat. To je začiatok.
Arab! Na!
Stráž!
Alah, buď milostivý.
Videl si to? Podrž to.
Mám ťa!
Áno!
Je to muž.
Je to muž! Je to muž!
Je to v poriadku, malý brat.
Je ich viac.
Potlačte ich!
Zničili bránu!
Bojujte s nimi! Otočte sa a bojujte!
Poďme! Poďme!
Ahmed!
Čo s tým mám robiť?
Polož na to nohu a stoj!
Nie!
Skeld, Halga, Roneth...
a Rethel sa k nim pripojí.
Ja nemôžem...
ochutnať ani kvasené hrozná...
ani žito.
Čo?
Prečo sa smeješ?
Med.
Je to z medu.
Zomrieme tu.
Je to...
možné.
Poď.
Poďme.
Odrovnala ťa, alebo priviedla späť k životu?
Džentlmen sa nebaví o takých veciach.
A ďalší traja sú pri hradbách.
Vyzerá to ako kríženie človeka s medveďom.
Je to človek.
Ak je to človek, tak musí spať.
A ak to spí, tak to má brloh a ten musíme vystopovať.
Zaútočiť na nich?
A máme na výber?
Poď so mnou. Je tu žena, ktorá nám môže pomôcť.
Priveď Araba.
Tam dole býva jedna, čo bola stará...
už keď bola moja babka dievčaťom.
Je vcelku bláznivá.
Skvelý radca.
Och, Weilew. Och.
Hanba, hanba, hanba.
To kráľovná Weilew stojí predo mnou, či nie?
Žiadame o vašu radu. Madam.
My či on?
Pristúp bližšie, Buliwyf.
Bližšie.
Poznáš ma?
Mám uši. "Bojovník", hovorí vietor.
"Náčelník", hovorí dážď.
Ale prečo hľadáš mňa?
Stretol ťa boj?
Stretol ťa boj...
s pojedačmi mŕtvych?
Hľadáme tvoju múdrosť.
Vojny sú vyhraté podľa vôle.
Možno ste bojovali na zlom poli.
Vzali ste? Vec.
- Nejakú ich vec. - Áno.
Ah.
Ukážu vám cestu, ktorú neuvidíte.
Zmasakrujte ich, kým nezhnijete.
Nič nedokážete.
Nájdi koreň.
- Udri na vôľu. - Ako?
Toto je matka Wenov.
Tú uctievajú.
Ona je tá vôľa.
Kde ju nájdem?
Je v zemi. Hľadaj ju v zemi.
A Buliwyf, vyvaruj sa ich vodcu.
Nosí roh moci.
Aj jeho musíš zabiť.
Máme niečo, čo by sa podobalo na plán?
Jazdiť, až kým ich nenájdeme, potom ich všetkých zabiť.
Toto by mohlo sledovať aj decko.
Neboja sa, vôbec sa nás neboja.
Ten pes sa neosvedčil.
Medvedie lebky.
Nemyslím si, že majú radi spoločnosť.
Pazúry.
Čelenky.
Medvede.
Myslia si, že sú medvede.
Chcú, aby sme si my mysleli, že sú medvede.
Hej, ako uloviť medveďa?
Uštvi ho so psami. Čo...
A ako uloviť medveďa v zime?
Choď do jeho jaskyne s oštepmi.
Kde je jaskyňa?
Je v zemi.
Ďalšia úžľabina, priveľa ohňov.
Je tam jaskyňa?
Ale tam nie je jaskyňa.
Ale áno, je.
- Rovno uprostred skalnej steny. - Môžeme sa k nej dostať?
Ak nemajú psy, tak možno.
To by si ma musel najprv pobozkať, zlatko.
Poďme.
Och, ako hlboko v zemi sme?
- Dosť hlboko na to, aby sme spadli na dno. - Poďme!
Pozri sa pod nohy.
Mýlil som sa.
Toto nie sú ľudia.
Ak si cez týchto presekáme cestu,
budeme mať na krku priveľa z tých druhých.
Dolu stenou
a poplávame.
Idem.
- Poďme, malý brat. - Nemám potešenie z výšok.
Stoj.
Choď! Zabi ju!
Urob to!
Do pekla!
Hotovo?
Hotovo.
Ťažký boj na to, aby sme stadeto unikli?
Hej, je tam priechod a ide nadol.
Pobežím, tak ďaleko, ako budem vládať.
Dnes bol dobrý deň.
Dobrý deň.
Choď, chlapče.
Choď.
Helfdane?
Proste sa budeme držať tohto prúdu.
Niekde musí vyjsť.
Potok mizne pod skalami.
- Buliwyf! - Som v poriadku.
Budeme bojovať po dvoch. Dajte ďalšiemu páru trochu oddychu.
Tu ich máme.
Poďme, spravte to ešte horšie.
Teraz bude pršať.
Začína pršať. Začína pršať.
Počkať, počkať, počkať, počkať, počkať, počkať!
- Hrom. - Vlny robia hrom.
- Hromové útesy. - Príboj. Príboj.
Tam vonku je príboj.
Môžeme cez to preplávať? Utopíme sa pri tom?
Skúsime to.
Nádych! Nádych! Hlboký nádych!
Teraz, jeden, dva, tri!
Dozvieme sa to tak...
že ak za nami nepôjdu,
tak je to priďaleko na plávanie!
Nie túto noc...
- Jeho osud je spečatený. - To nevieš.
Dýka je už spútaná.
Toto bolo upletené už veľmi dávno.
To kvôli mne strúhaš také ksichty?
Nemôžem si pomôcť.
Mám iba tieto ruky.
Zomriem ako žobrák.
Budeš pochovaný ako kráľ.
Muža môžu považovať za bohatého...
ak by sa našiel niekto, kto by nakreslil...
príbehy jeho skutkov...
aby sa na ne nezabudlo.
Takého muža by vskutku mohli považovať za bohatého.
Cestuje na druhú stranu.
Zviera svoj meč, akoby sa bál, že sa nezobudí.
Na také veci teraz nemysli. Musíš si odpočinúť.
- Nie som unavený. - Odpočívaj.
Wendolovia sa budú chcieť pomstiť za smrť svojej matky.
Čoskoro prídu.
Znovu?
Zabili sme matku, ale vodcu nie.
Pokiaľ žije, budú sem chodiť bojovať.
Kedy?
Dnes večer?
Večer tu trvá tak dlho.
Nie ako doma.
Nemyslím, že dnes večer bude...
... hmla.
"Zabi matku", povedala.
"Zabi im vodcu a rozpadnú sa."
Čoskoro zistíme, či mala pravdu.
Aspoň, že sa nemusíme obávať ohňa.
Všetci sú vystrašení, pripravení zutekať.
Keby tak bol s nami Buliwyf.
Je to iba malý rozdiel.
Tu.
Pripravte sa.
Milosrdný Otče,
premrhal som svoje dni, plánovaním mnohých vecí.
Táto medzi nimi nebola.
Ale v tejto chvíli,
prosím iba...
aby som v nadchádzajúcich zopár minútach žil dobre.
Až príde čas.
Nedovoľte, aby ich odniesli.
Za všetko, čo sme si mali myslieť...
a nemysleli sme si,
za všetko, čo sme mali povedať...
a nepovedali sme,
všetko, čo sme mali urobiť...
a neurobili sme,
sa modlím k Tebe, Bože, o odpustenie.
Idú!
Lo, tam vidím svojho otca.
Lo, tam vidím moju matku a svoje sestry...
a svojich bratov.
Lo, tam vidím zástup svojich ľudí,
späť až k počiatku.
Lo, oni ma volajú.
Ponúkajú mi miesto medzi sebou.
V sieňach Valhally,
kde odvážni...
môžu žiť...
navždy.
Je po všetkom.
Budeme sa modliť za tvoju šťastnú plavbu.
Modliť ku komu?
V tvojej krajine je možno jeden Boh dosť, ale my ich potrebujeme veľa.
Budem sa k nim modliť za teba ku všetkým. Neuraz sa.
Budem tvojim dlžníkom.
Zbohom, Arab!
Zbohom, Severan.
Cestovali sme cez moria monštier a pralesy démonov.
Pochválen buď Alah,
milosrdný a súcitný.
Nech Jeho požehnanie padne na pohanských mužov...
ktorí milovali iných bohov, a ktorí sa delili o svoje jedlo...
a preliali svoju krv...
aby sa jeho služobník, Ahmed Ibn Fahdlan,
mohol stať mužom...
a užitočným služobníkom Božím.